Így épül a szemétmentes világ
![](https://humusz.hu/sites/default/files/default_images/alapertelmezett-lead-kep.jpg)
Milliókat vett rá, hogy különválogassák a hulladékot, szemétégetők terveit döntötte romba, és még az évtizedek óta reménytelen nápolyi szeméthelyzet sem riasztotta el. Rossano Ercolini általános iskolai tanárból lett az egyik leghatékonyabb környezetvédő, aki szemét nélküli világot épít.
"Az nem megoldás, hogy elássuk vagy elégetjük a szemetünket, és úgy
teszünk, mintha a probléma nem létezne, csak mert nincs szem előtt" -
foglalta össze az elmúlt húsz évben megvívott harcainak a lényegét
Rossano Ercolini, a Goldman Környezetvédelmi Díj idei kitüntetettje. Az
57 éves olasz tanár eleinte csak azt szerette volna megakadályozni, hogy
az iskola közelében, ahol tanított, felépítsenek egy szemétégetőt. Az
emberek egészségéért érzett aggodalomból aztán egy teljes mozgalom
kinőtt. Az elmúlt két évtizedben több települést megszabadított a
szemétégető füstjétől, és még a sokáig reménytelennek tűnő Nápolyban is sikereket ért el. Rossano Ercolini nevéhez fűződik a Zero Waste Europe hálózat megalakítása, amely azért dolgozik, hogy feleslegessé váljanak a szemétlerakók és szemétégetők.
Rossano Ercolini környezetvédő karrierje azzal kezdődött, hogy
1994-ben a szülővárosában, Capannoriban bekopogtatott a szomszédai
ajtaján, és megpróbálta mozgósítani őket a település közelébe tervezett
hulladékégető ellen. Felismerte, hogy Európában, így Olaszországban is
azért építik fel egyik szemétégetőt a másik után, mert az emberek
nincsenek tisztában a technológia káros hatásaival. Bevetette hát a
csodafegyvert: a tudósokat. Az általa meghívott szakemberek aztán
tudományos érvekkel elmagyarázták a helyieknek, hogy miként befolyásolja
a mindennapi életüket a szemétégetők jelenléte, és miért káros az egészségükre
a szemetük megsemmisítésénél keletkező füst. Ercolini találkozókat
szervezett a capannori városházán, ahol bemutatta az embereknek, hogy
miként szelektálják a műanyag-, a fém- és üveghulladékot, és hogyan
komposztálják az ételmaradékot.
Rossano Ercolini politikusokat és üzletembereket nyaggatott az ügy
sikeréért, és a még hatásosabb véleményformálás érdekében a papságot is
bevonta a kampányba, miután meggyőzte őket arról, hogy a szemétégetők
használata erkölcstelen.
Az olasz tanárban tudatosodott, hogy nemcsak az égetőkkel, hanem a
szeméttel is kell kezdeni valamit, és hogy az embereket tulajdonképpen
arról kellett meggyőznie, hogy a szemetet égetők nélkül is el lehet
tüntetni. Rossano Ercolini mozgósító erejének köszönhetően jött létre az
Ambiente e Futuro (Környezet és Jövő) elnevezésű szervezet, amely az
utcára is vitte a támogatóit. A hatóságokat annyira meggyőzte a civil
nyomás, hogy leállították a szemétégető építését, felkérték viszont a
tiltakozókat, hogy álljanak elő egy alternatívával. Ercolini így
megmutathatta a gyakorlatias oldalát is: őt bízták meg ugyanis egy
hulladékkezelési terv kidolgozásával.
Egy évvel később Capannori már a gyakorlatban megvalósította azt a
szemétgyűjtési rendszert, amelyben a hulladék 82 százalékát
újrahasznosítják. Az előrelépés nagyságrendjét jól jelzi, hogy ez az
arány az új rendszer bevezetése előtt 11 százalék volt. Az amúgy is az
alternatív életmódok követőiről híres, Toscana déli részén
található, Capannorit is magába foglaló Lucca tartományban a két meglévő
szemétégetőt már bezárták, és nem tervezik új építését.
Ercolini nemcsak a szeméthalmok eltüntetésének a problémáját látja
maga előtt, hanem a szeméttermelését is. A meggyőző erejét így nagy
cégeknél is bevetette, a legnagyobb olasz kávécéget, a Lavazzát például
meggyőzte arról, hogy az egyszer használatos kávékapszuláit tegye
újrahasznosíthatóvá.
Ha Nápolyban lehet, bárhol lehet
Rossano Ercolini kampányának köszönhetően Olaszországban eddig 117
településen zártak be szemétégetőket, így kétmillióan szabadultak meg a
füst káros hatásaitól. A környezetvédő legnagyobb trófeája azonban
kétségkívül Nápoly, ahol néhány éve még térdig gázoltak a szemétben az
ott lakók. A környezetért aggódó tanárnak ebben a kiélezett helyzetben
sikerült rávennie 2011-ben a nápolyi polgármestert arra, hogy elfogadja a
nulla hulladék stratégiát.
Az egymilliós városban sokáig reménytelennek tűnt a szemétkérdés
megoldása, különösen, hogy a kilencvenes évektől a maffiának is érdeke
volt a nápolyi helyzet súlyosbítása, legalábbis az olasz politikusok
szerint. Az olasz belügyminisztérium számításai szerint a szervezett
bűnözésnek a szemét évi 600 millió eurós üzletet jelent.
A nápolyi szemétügy 2007-ben érte el a mélypontját:
akkor hónapokig bűzlöttek a szemeteszacskók a város utcáin. 2010
karácsonyán a római kormány a katonaságot küldte Nápoly utcáira
takarítani. A nápolyi vezetés a problémát a többi között úgy próbálta
megoldani, hogy a szemetet holland hulladékfeldolgozókba szállította, és
bár a nápolyi utcákon kevesebb szemeteszsákot kellett kerülgetni, a
megoldás nem nyerte el a környezetvédők tetszését.
Amikor Ercolini 2009-ben, a szemétválság kellős közepén a Zero Waste
International Alliance (Nulla Hulladék Nemzetközi Szövetség)
konferenciáját Nápolyba vitte, sokan részben provokációnak, részben
viccnek vélték a lépést. A rendezvény viszont hatalmas siker volt,
részben azért is, mert a helyiek érintve érezték magukat, és tömegesen
érdeklődtek a téma iránt.
Ercolini Nápolyban segítőre is talált, a szemétégetők és a maffia
ellen egyszerre harcoló Tomaso Sodano személyében. Sodano erőfeszítéseit
a 2011-ben megválasztott, maffiaellenes múlttal rendelkező új
polgármester Luigi de Magistris egy polgármester-helyettesi poszttal
ismerte el, néhány hónappal később pedig Capannori példáját követve
Nápoly is elfogadta a nulla hulladék stratégiát. "Nápoly jelenleg a
hulladék harminc százalékát hasznosítja újra" - mondta akkor Rossano
Ercolini, hozzátéve, hogy az év végére ezt az értéket ötven százalékra
szeretnék növelni. "Ha Nápolyban sikerül, akkor mindenhol sikerülhet" -
utalt a kihívás nagyságára a környezetvédő tanár.
Az igazán elszánt környezetvédők már olyan álmokat dédelgetnek, hogy
Nápoly nemcsak a szeméthegyeket és az ezekhez szorosan kötődő korrupciót
győzi le, hanem a fenntarthatóság példaképe lesz.
Olaszországban és Európában is az égetés számít a szemétkezelés
elsődleges eszközének. A gyártás és a fogyasztás felpörgése csak
erősítette ennek a megoldásnak a népszerűséget, és megnőtt az igény az
újabb és újabb szemétégetőkre. Európában Capannori volt az első
település, amely 2008-ban elfogadta a nulla szemét stratégiát, és ezzel
feleslegessé tette a szemétégetőket.
Az Olaszországban egyre népszerűbb törekvés példája azonban több
európai országban is kezd teret nyerni. Angliában, Észtországban,
Spanyolországban és Dániában helyi csoportok kezdtek el szembeszállni a
szemétégetőkkel, és életképes alternatívákat kidolgozni a
hulladékkezelésre.
Forrás: origo.hu