„Trashed – No place for waste”
![](https://humusz.hu/sites/default/files/default_images/alapertelmezett-lead-kep.jpg)
A Humusz Szövetség szervezésében, május utolsó napján, az A38 hajón került
megrendezésre a Trashed című film vetítése, amely Magyarországon először
láthatott a nagyérdemű. Az eseményre jelentkezők száma gyorsan elérte a helység
befogadóképességéből adódó maximumot, ami a film hazai premierje mellett annak
is volt köszönhető, hogy az est vendége Dr. Paul Connett vegyész professzor
volt.
A professzor – aki egyébként a filmben is megjelent, mint szakértő - a New
York-i St. Lawrence Egyetem tanára, az American Health Studies nevű szervezet
igazgatója, a nulla hulladék stratégia egyik megalkotója. Hosszú éveken át foglalkozott a
hulladékégetés egészségügyi hatásaival. Az elmúlt évtizedekben több mint 1700
előadást tartott a világ 44 országában erről a témáról.
Az est Graczka Sylvinek, a Humusz elnökének rövid bevezetője után Paul 1
órás előadásával kezdődött, ami csak azért nem volt hosszabb, mert a professzor
precízen tartani akarta az időkeretet. Az embernek olyan érzése volt, mintha
napokig tudna beszélni a hulladékproblémával kapcsolatos ismeretekről és
tapasztalatokról. Olyan ember lehet, akinek az egyetemi előadásairól nem könnyen
szabadulnak a hallgatók, de valószínűleg nem is akarnak, ugyanis lelkesedése,
pozitív gondolkodása, humora és optimizmusa magával ragadó.Az előadás tömören vázolta a nulla hulladék stratégia koncepcióját, és
azokat a lépéseket, amelyeken keresztül ez megvalósítható. Hogy az egész nem
egy levegőben lógó idealizmus, azt számos példa demonstrálta. San Francisco
városáé volt az egyik, amelyből láthattuk, hogy akár néhány év alatt milyen
jelentős eredmények érhetőek el. A jó példa pedig ragadós, és meglepő helyeken
bukkan fel: a precizitásukról kevésbé ismert olaszok például több nagyvárosukban,
köztük Nápolyban is jelentős eredményeket értek el a nulla hulladék stratégia
megvalósításában.
Az előadás jól megmutatta, hogy a hulladékprobléma nem szemlélhető és
oldható meg önmagában, számos más problémával, az élet számos területével van
közvetlen vagy közvetett kapcsolatban. Szorosan összefügg az erőforrásokkal
való helyes gazdálkodással, az energiakérdéssel, a globális felmelegedéssel, a
munkanélküliség problémájával, és egészséges élelmiszerek előállításával, és
még sorolhatnánk. Az előadó lelkesítő, kifejező stílusa, megfelelő
tolmácsolással megsegítve mindenki számára világossá tette az összefüggéseket.Ez után következett a film, amely nem egy száraz, a tények ismertetésére
szorítkozó, minél több információt magába sűrítő alkotás. Sokkal inkább átfogó
képet próbál adni a téma iránt érdeklődőknek arról, hogy hogyan is áll az emberiség
globális szinten a hulladékproblémával. A gyakran sokkoló képi hatások mellett
elegendő információhoz juthat a néző a problémák méretét, a tendenciákat, a
megoldási nehézségeket és eredményeket illetően. A híres színész, Jeremy Irons,
az érdeklődő laikus szerepébe bújva kalauzol minket végig a hulladékprobléma legszemléletesebb
helyszínein, némi könnyedséggel és humorral enyhítve az egyébként nyomasztó
valóságot.
Talán kritikaként mondható el a filmről, hogy olykor nagy térbeli és témabeli
ugrásoknak lehettünk tanúi, ami némileg a helyes tematikus felépítettség és tudományos
korrektség ellen hathatott. Viszont tudván, hogy nem egy hivatalos szakmai
állásfoglalásról van szó, ez csak az érdeklődés fenntartását szolgálhatta, és kiegészítve
az olykor felbukkanó szakértői véleményekkel, összességében egyáltalán nem nevezhető
tudománytalannak. A filmet egyébként a 2012-es Cannes-i
filmfesztiválon is bemutatták. A téma súlyosságához méltó filmzenét a
Vangelisnek köszönhetjük.
A film után Paul még válaszolt néhány kérdésre, majd lelkesítő szavakkal
búcsúzott a hallgatóságtól, végül még dalra is fakadt. Budapestet gyönyörű
városnak tartja, ahol nagyszerű kezdeményezéseket lát. Bízik a magyar emberek tudásában
és kreativitásában. Ha ezt még meg tudjuk spékelni a professzor optimizmusával,
derűlátásával és lazaságával, amellyel ezekhez a komoly problémákhoz hozzááll,
akkor hiszem, hogy legalább olyan sikeresek lehetünk, mint a távoli San
Francisco.
Szerző: Pauló Gergő