A Bizottság és a Miniszter is velünk van
![](https://humusz.hu/sites/default/files/default_images/alapertelmezett-lead-kep.jpg)
Ígéretes együttmûködés a szeméthalmok felszámolására
"Az nem fordulhat elõ, hogy másra költjük az adófizetõk pénzét!"- mondta Fodor Gábor környezetvédelmi miniszter a Tiszta Magyarországért Bizottság ülésén június 22-én a HuMuSz Házban. A HuMuSz továbbra is mindent megtesz azért, hogy a felajánlott 1 %-okból az illegális hulladéklerakók felszámolása átláthatóan és hatékonyan történjen.
A HuMuSz javaslatára az Országgyűlés az elmúlt télen elfogadta, hogy az adófizetők adójuk második 1%-át az 1517-es technikai szám bejelölésével az illegális hulladéklerakók felszámolására is felajánlhatják. Azóta amúgy micimackósan, hangos suttogással lezajlott két kis kampány: egyrészt a Metro hírújságban három alkalommal jelent meg egy-egy tenyérnyi hirdetésünk a Café PR ügynökség közbenjárására, másrészt az Ökopack támogatásával összesen 20 alkalommal ment le régi Tájsebészet reklámfilmünk újrahasznosított (gyorsan újravágott) változata, többnyire a híres-hírhedt Gyermekrák Alapítvánnyal egy blokkban. Hát ha erre se adakoznak az adózók, akkor semmire! Ha azt vesszük alapul, hogy a sokakat érintő és reklámozott parlagfű irtásra 820 millió forint felajánlás érkezett, míg társadalmi bűnmegelőzésre, erdőterületek fejlesztésére és egészségmegőrző sportra pusztán a nevük alapján 200-200 millió, akkor az illegális hulladéklerakók felszámolásának feladataira is bejöhet ilyen nagyságrendű összeg.
Lerakó vagy lerakás?!
A HuMuSz által összehívott „Tiszta Magyarországért" szektorközi munkacsoport, vagy ahogy mi nevezzük magunkat, a Tiszta MAO Bizottság azért dolgozik, hogy az adófizetők 1 % felajánlása a célnak megfelelően és hatékonyan kerüljön felhasználásra. Június 22-ei ülésünk némi szemantikai polémiával kezdődött: a lerakó az a hely, ahol nagy mennyiségben szabad és lehet hulladékokat lerakni, a mi ellenségeink a hulladéklerakások. Ennek analógiájára a mai reggelimet nem lágy tojásnak, hanem lágy tojatnak kellene nevezni. De azért nem akarom elviccelni a kérdést. Annyiban jogos ez a nyelvi különbségtétel, hogy a Bizottság sem a hajdan hivatalos, de mára nem EU-konform régi lerakók kármentesítését, sem a bálázott német szemét feladónak történő visszaküldését nem tekinti feladatának. Illegális hulladéklerakáson az erdőszéleket és más zöldterületeket elcsúfító kommunális hulladékokat, kidobott bútorokat és sittes-zsákokat értjük.
Egyetértettünk abban, hogy a munkát a szeméthalmok feltérképezése nagyban segítené, de a legcélravezetőbb módszert nem tudtuk kitalálni. Felmerült a zöld számos lakossági bejelentések lehetősége, egyfajta „Deríts fel egy lerakót!" kampány (a HuMuSz a Tájsebészet keretében ilyet már szervezett, de a Magyar Geocatching Egyesület is foglalkozott hasonlóval), netán légifotózás és térinformatika... Az is igaz, hogy térképre nincs szükség ahhoz, hogy megmondjuk, az országban hol a szétszórt szemét: mindenhol!
Mire menjen a pénz?
A forrás legalább 80 százaléka menjen konkrét felszámolási programokra, a maradékból kell megoldani a médiamunkát és egyéb kommunikációt, az oktatást és a titkárság működtetését. Már az eredeti bizottság 2005. áprilisi (!) felállásakor azt ígérte Rakics Róbert akkori államtitkár, hogy a „a mozgalom tevékenysége egyrészt egy intézkedési terv kidolgozására, másrészt egy kézikönyv összeállítására irányul". Na, talán most ez is lendületet kap, ha máshogy nem megy, akkor mint annyiszor, ismét a HuMuSz, mint civil külsős végzi el ezt a penzumot.
Ami a pénzosztást illeti: több szintű pályázatokat tartanánk jónak: a legkevésbé éppen az alkalmi szemétszedéseket támogatnánk. A pályázó minél több garanciát tud adni a terület tisztán maradására, annál nagyobb eséllyel és nagyobb összegre pályázhat. A bizottság is egyetértett abban, hogy átfogó és integrált megoldásokra van szükség. Ide tartozik például a potenciális szemetelők tájékoztatása a legális hulladéklerakási lehetőségekről, de az illegális lerakás lehetséges konzekvenciáiról is. Jelenleg a pénzbüntetésen túl három évig terjedő szabadságveszéssel is büntethető lenne az illegális lerakás, ha a létező szigorú szabályok egymással harmóniában állnának, és azokat érvényre lehetne juttatni.
Az egyik fő dilemma az, hogy lehessen-e ebből az összegből őröket - természetvédelmi vagy közterületi felügyelőket, polgárőröket, hulladék kommandókat - felbérelni, terepi munkájuk költségeit fizetni vagy sem. Adott esetben egy település tisztaságáért egyetlen állandó „figyelő szem" többet tehet, mint a rendszeres takarítások - előbbi megelőző vagy „elrettentő", utóbbi viszont „csővégi" megoldás. Tény azonban, hogy az az adózók 1 %-os felajánlásukat nem a hiányzó szakemberállomány toldozgatására szánták.
A pályázati kiírás kapcsán hajlottunk arra, hogy a szűkös forrásból első körben az igazán szembetűnő, sokaknak szemet szúró illegális lerakásokat kell felszámolni, törekedni kell a kisebb, de látványos akciókra, és ezeket folyamatosan és jól kell kommunikálni.
A következő lépések
Fodor Gábor tehát garanciát vállalt arra, hogy a szemétdombok felszámolására felajánlott SZJA egy százalékokból más célokra nem juthatnak pénzek, ráadásul, mint mondta, kész a civil szervezetek javaslata alapján felhasználni az illegális hulladéklerakók felszámolására felajánlott adóforintokat.
A Tiszta MaO munkacsoport elfogadta a forrásfelhasználás alapelveit, és egyetértett egy lehetséges adminisztratív rendszerben is. E szerint a KvVM szerezze meg a jogot a forrás felhasználására, a pályázatokat már 2008 legelején hirdessék meg, hogy tavasszal elindulhassanak a felszámolási munkák. Ehhez a lehető legalacsonyabb szintű és leginformálisabb bizottság lenne a legjobb, jelentős nem-kormányzati részvétellel. Ezt az ügyet a HuMuSz kezdeményezte és juttatta el (persze többek jelentős segítségével) a jelenlegi szakaszba, felvetődött, hogy továbbra is elláthatnánk a titkársági feladatokat. Erről döntés még nem született. Majd meglátjuk, meglátjátok!
Perneczky László