A bajorok szemete rajtunk
![](https://humusz.hu/sites/default/files/default_images/alapertelmezett-lead-kep_0.jpg)
Németországban 1991-ben lépett hatályba a csomagolási rendelet -- és azzal együtt kezdte meg karrierjét a Zöld Pont (Der Grüne Punkt) és rendszergazdája, a DSD. Más. Szomorú szívvel tudatjuk, hogy 1994. õszén háromszázkilencvenhét tonna bajor mûanyaghulladék a gyõri szeméttelepen talált végsõ nyugvóhelyet.
A plasztik sztori a következõ. 1992. nyarán egy Bajorországban bejegyzett cég a DSD-tõl átvett 400 tonnányi Zöld Pontos lakossági mûanyaghulladékot és felvette az újrahasznosításért járó támogatást. Mivel a hulladék külföldi (bér)feldolgoztatása nem tiltott, a sumák sváb uszályokra rakta az egészet és lecsorgott vele Dunaremetéig. Onnan a rakományt Gyõrbe kamionok szállították, közben szétszórták, telezöldpontozták a fél Szigetközt (mínusz egy tonna).
Gyõrben, a volt GyÁÉV telephelyén kibéreltek egy üzemcsarnokot, beállítottak egy futószalagot, egy granulálógépet, egy mûvezetõt valamint tíz biorobotot (így hívták a szalaghoz ültetett munkásokat). Nosza, el is kezdték a mûanyagot szétválogatni, darálgatni.
Két hónap múltán (mínusz három tonna) kiderült, hogy veszélyes hulladékok, használt orvosi fecskendõk is vannak a bálákban. A környezetvédelmi hatóság közbelépett és elrendelte a rakás szétválogatását. Igen ám, de ekkorra viszont már elfogytak a biorobotok, mert ingyen otthon is tudnak szemetet válogatni. A bajor fõnök ugyanis a síbolt pénzzel már régen lelépett Kanadába.
Az üzemcsarnok bezárt, a gazdátlan Zöld Pontos szemét még két évig a telephelyen aszalódott. A bajor minisztérium megüzente, hogy semmi köze hozzá, ez egy magánjogi szerzõdés volt. Nézegessük a zacskóikat, vagy csináljunk belõle magunknak szõlõkarót. Részérõl kaput, neki ganc egál, de ez már nem német szemét.